25.000 Romanian RETAiL © 16-03-2014
Cel mai frumos moment din timpul unui sărut...
cred că e cel în care îi vezi capul apropiindu-se de tine
și știi că vei fi sărutată.
Momentul dinaintea sărutului e extraordinar.
N-am mai simțit atingerea unei persoane de vârsta mea.
- Te cufunzi în acea senzație. - Îmi place să sărut.
Sunt dependentă de acea apropiere.
Poate fi plăcută, cum a fost la început sau chiar respingătoare.
Am o privire care lasă de înțeles că sunt misterioasă...
că nu sunt așa cum par și că el trebuie să mă descopere singur.
Eu cred în destin.
Cred că persoana potrivită mă va găsi sau ne vom găsi reciproc.
E ca și cum ai găsi o oglindă... Cea mai clară oglindă.
Oglinda în care vezi lucrurile exact așa cum sunt.
Când mă voi îndrăgosti,
chipul iubitului se va reflecta din acea oglindă asupra mea.
PORTRETUL UNEI DOAMNE
Mai e ceva, dră Archer. Știți...
Dacă nu vă place Lockley, dacă vi se pare prea plictisitor,
nu trebuie să vă depărtați la mai mult de 20 km de casă.
Nu e un loc plictisitor. L-am analizat cu atenție.
E ferit de pericole și e respectabil.
Dar, dacă nu vă place și nu doriți să locuiți acoIo, nu e nicio problemă.
Am foarte multe case.
M-am gândit că ar trebui să vă spun asta... Unora nu le place prea mult.
Eu îl ador.
Sunt sigur că știi.
Nu mă îndrăgostesc ușor.
Dar, atunci când mi se întâmplă, e pentru toată viața, dră Archer.
E pentru întreaga viață.
Uite, vine dra Archer.
Ba nu, se duce în casă.
- Ai dreptate. - Dar unde este lordul Warburton ?
Înapoi !
GARDENCOURT, ANGLIA, 1872.
- Să stau cu tine până la cină, tată ? - Mi-ar plăcea.
Dar Isabel vrea să-mi vorbească.
Intră, draga mea !
Ia loc.
Unchiule...
Vreau să te anunț că lordul Warburton m-a cerut în căsătorie.
Ți-am spus că vei avea succes aici.
Americancele sunt foarte apreciate.
- Ești foarte frumoasă. - Da, sigur. Sunt adorabilă.
Eu...
Știu că par lipsită de bun-simț și ingrată...
Dar nu mă pot mărita cu el.
Nu ți se pare tentantă această propunere ?
Mi s-a părut tentantă.
Era o vreme când mi-aș fi dat și un deget ca să spun "da". Însă...
Cred că trebuie să încep prin a-mi forma o părere generală despre viață.
Există o lumină care trebuie să răsară.
Nu pot explica, dar știu că există.
Să știi că nu mă tem.
E un tânăr respectabil.
Câștigă 100.000 pe an, are o mulțime de case,
și un loc rezervat în Parlament, exact cum îl am eu pe cel de la propria masă.
Sper să nu mai primesc astfel de propuneri.
Mă întristează teribil.
Isabel, unchiul tău are dreptate.
Nu poți pleca la Londra fără să fii însoțită cum se cuvine.
Plec cu prietena mea, cu Henrietta.
Prietena ta pare o fire cam boemă. Sunt sigură că va sta la pensiune.
Ralph te-a înregistrat la clubul lui.
- Cu Ralph poți merge oriunde. - S-a dat lumea peste cap sau ce ?
- Ții prea mult la principiile tale. - Da, chiar foarte mult.
Isabel, nu mă aștept să-mi urmezi mereu sfaturile.
Dar acum că nu mai ai nici mamă, nici tată, aș dori să mă asculți.
Să o îndrăgesc pe prietena ta sau să o detest ?
Orice ai face, pe Henrietta nu o va interesa.
Nu-i pasă ce cred bărbații despre ea.
- Mă va răni ? - Nu-ți va da atâta importanță.
Henrietta !
- Cât de tristă e ! - Morbidă, nu ?
Când ți-am scris din Liverpool, am spus că vreau să-ți zic ceva anume.
Încă nu m-ai întrebat despre ce este vorba.
- Asta înseamnă că bănuiești ? - Ce să bănuiesc ?
- Ce vrei să-mi spui ? - E vorba de admiratorul tău american.
Domnul Goodwood era pe feribotul pe care m-am îmbarcat.
Ai dreptate.
A venit după tine.
- Ți-a spus el asta ? - Nu.
El nu mi-a spus nimic.
- Dar eu i-am vorbit mult despre tine. - Îmi pare rău că ai făcut asta.
A fost o plăcere pentru mine. Îmi place felul în care mă ascultă.
Era atât de tăcut și de pasionat ! Îmi sorbea fiecare cuvânt.
Are deja o părere prea bună despre mine. N-ar trebui încurajat.
Abia așteaptă să fie încurajat puțin !
Parcă îi văd și acum expresia feței și modul în care mă privea când îi vorbeam.
N-am mai văzut un bărbat urât să arate atât de seducător.
E doar o persoană mediocră.
Și nu e chiar atât de urât.
Vărul tău merge peste tot cu mâinile în buzunare ? Cum își câștigă traiul ?
E foarte suferind. Nu poate să muncească.
Asta-i culmea ! Eu muncesc și când sunt suferindă.
Mi-ar plăcea să-mi pozeze. Ar fi un specimen ieșit din comun.
Aici am stat cu tata, când lucra la bancă. Acum nu mai locuim aici.
Îmi place acest moment al zilei, când ziua se îngemănează cu noaptea.
Ție nu-ți place ?
Ralph...
Îmi voi aprinde o țigară, dacă îmi îngădui.
Poți face orice dorești.
Atâta timp cât mă amuzi...
Ce-a fost în capul tău când l-ai refuzat pe Warburton ?
Mi-a permis să-ți spun că mi-a povestit.
- Ți-a cerut el să-mi vorbești ? - Nu...
Mi-a spus pentru că nu se putea abține.
Suntem prieteni vechi. L-ai rănit cumplit.
Ce-a fost în capul meu când l-am refuzat...
Ce logică ți-a dictat o hotărâre atât de remarcabilă ?
- De ce spui că e remarcabilă ? - Warburton e un bărbat deosebit.
L-am refuzat tocmai pentru că e perfect.
Dacă răspunsul la cererea lui e cel final, mă bucur.
Nu mă bucur pentru tine, cu atât mai puțin pentru el.
Mă bucur pentru mine.
Te gândești să mă ceri în căsătorie ?
Voi avea ocazia să văd ce face o tânără care l-a refuzat pe lordul Warburton.
Ai întrebat de logică...
O să-ți spun.
- Nu-mi pot ignora menirea. - Menirea ?!
Nu-mi stă în fire să renunț.
Căsnicia cu lordul Warburton ți se pare o renunțare ?
Aș avea multe de câștigat, dar ar trebui să și renunț la multe oportunități.
Ce fel de oportunități ?
Nu mă refer la oportunitatea de a face o partidă mai bună.
Mă refer la viață, în general...
La șansele și cursele pe care viața ți le scoate în cale.
Mi-ai răspuns la întrebare.
- Dar nu ți-am spus mai nimic... - Mi-ai spus ce era mai important.
Vrei să iei lumea în piept, vrei să te arunci în vâltoarea vieții.
- N-am spus asta. - Asta ai vrut să spui. Nu tăgădui.
E ceva deosebit de frumos.
De unde ai aflat că sunt aici ?
Mi-a spus dra Stackpole.
Foarte urât din partea ei.
Ai spus că speri să nu mai auzi în veci de mine. Știu asta.
Dar nu pot accepta regulile impuse de alții.
N-am spus că sper să nu mai aud în veci de tine.
Ai zis "pentru vreo 5 ani". Puteai să zici 10-20 de ani, totuna era.
Ce crezi că vei obține tot insistând ?
- Te scârbesc foarte tare. - Da.
Nu e obligatoriu să mă placi nici tu.
Locul tău nu e în viața mea. Nu acum...
Poți să te gândești la mine sau nu, numai să mă lași în pace.
Până când ?
Un an sau doi...
Un an sau doi ? E o diferență ca de la cer la pământ.
Atunci, doi ani.
Sunt sigur că te vei mărita cu altul.
Nu vreau să fiu doar o altă oaie din turmă.
Probabil că nu mă voi mărita niciodată.
Dacă vei auzi că vreau să mă mărit, amintește-ți ce ți-am spus acum,
și îndoiește-te de acel zvon.
Ochii care nu se văd, se uită.
Adio.
Te iubesc.
N-a fost frumos din partea ta.
- Doar nu l-ai dat afară... - I-am cerut să mă lase în pace.
Același lucru ți-l cer și ție, Henrietta.
Dacă te măriți cu vreunul dintre ei, nu mai vorbesc niciodată cu tine.
- Așteaptă să fiu cerută mai întâi. - O să fii cerută destul de repede.
Annie Klaimer a fost cerută de 3 ori în Italia. Biata Annie cea ștearsă.
Dacă Annie Klaimer a refuzat, de ce aș accepta eu ?
Nu cred că Annie a fost silită, dar tu vei fi.
- Știi ce va urma, Isabel Archer ? - Nu. Și nici nu vreau să aflu.
Vei face o mare greșeală. Nu pot să cred...
Tata a avut un nou atac. Mă tem că e grav.
Noroc că dr. Matthew Hope e în oraș. Mă voi asigura că vine la Gardencourt.
Nu irosiți niciun dumicat
E un tren expres la ora 14:45.
- Dacă vrei, poți veni cu mine. - Voi veni.
Mă duc chiar acum să împachetez.
Isabel mă îngrijorează.
Mă tem că se va mărita cu un european, iar eu vreau să previn acest lucru.
Cine-ți dă dreptul să te amesteci în viața altcuiva ?
Vreau să se mărite cu dl Goodwood. A venit după ea tocmai din Boston.
- A fost aici, aseară. - Aici, la club ?
Eu am plănuit totul.
- Ține mult la el ? - Nu, dar ar trebui.
El e îndrăgostit până peste cap.
Acum 3 luni, i-a dat toate motivele să creadă că e perfect pentru ea.
Isabel, nu întoarce spatele unui prieten doar pentru că a schimbat decorul.
Isabel a fost crudă cu el ?
Nu i-a acordat nicio șansă. Voia doar să scape de el.
Sărmanul domn Goodwood...
Sir Matthew a avut o criză aseară. Presimt că voi răci.
- Îmi veți lăsa niște prafuri, ceva ? - Desigur.
Buna mea prietenă a sosit de la Londra.
Rămâneți la ceai ?
Sună foarte frumos...
Iar interpretarea dv. îi dă un farmec parte.
Atunci, nu considerați că l-am deranjat pe domnul Touchett ?
Camera lui e foarte departe, iar eu am cântat doar...
... doar puțin cam tare.
Nu. Eu cred că, dacă ar asculta o muzică atât de plăcută, s-ar simți mai bine.
Mă tem că în viață sunt momente,
când nici măcar Schubert nu ne mai transmite nimic.
Vreți să mai cântați ?
Dacă vă face plăcere... Sunt încântată.
Tu ești nepoata din America ?
- Da, sunt nepoata doamnei. - Ce bine ! Suntem compatrioate.
Eu sunt dna Merle.
Cine e în cameră ?
E fiul meu ?
Da, e fiul tău, tată.
- Mai e cineva ? - Nimeni.
O țigară !
După ce mor, ar trebui să te însori.
Ce părere ai despre verișoara ta ?
Să înțeleg că vrei să mă însor cu Isabel ?
Eu cred că, până la urmă, aici se va ajunge.
Nu-ți place de Isabel ?
Ba da, îmi place chiar foarte mult.
- M-am gândit mult la asta. - Și eu. Nu mă feresc s-o spun.
Înseamnă că ești îndrăgostit de ea.
Mi se pare și normal să fii.
Ai zice că a venit aici special pentru asta.
Nu sunt îndrăgostit de ea, dar...
Aș fi îndrăgostit... dacă lucrurile ar sta altfel.
Lucrurile sunt mereu altfel decât ar fi putut să fie.
Nu voi trăi mulți ani.
Dar sper să trăiesc suficient să văd ce va face Isabel în viață.
Aș vrea să fac ceva pentru ea. Mi-ar plăcea să o fac bogată.
Ce vrei să spui cu asta ?
Oamenii sunt bogați atunci când își pot împlini visurile.
- Să facă orice își dorește ? - Absolut orice.
Ai câștigat.
Jos !
Cine e dna Merle ?
E încântătoare. Cântă deosebit de frumos.
Face totul deosebit de frumos. E perfectă.
- Nu-ți place. - Dimpotrivă, am fost îndrăgostit de ea.
Dar ea n-a ținut la tine... De asta nu o placi ?
Nu putea fi vorba de așa ceva. Domnul Merle trăia.
Acum e mort ?
- Așa spune ea. - Nu o crezi ?
Ba da. Nu ar mira pe nimeni dacă soțul ei ar fi mort.
Am întârziat ?
- Îmi cer scuze. - N-ai de ce.
Ai văzut ce peisaje frumoase sunt aici ?
Americanii nu pot deveni europeni.
Nu ne putem găsi locul aici.
Dar, în opinia mea, femeia nu-și găsește nicăieri locul.
Oriunde ar fi, ea trebuie să se târască pentru a rămâne pe linia de plutire.
Eu nu mă voi târî niciodată.
Da. Nu te văd târându-te.
Dar bărbatul american...
Uită-te la sărmanul Ralph Touchett. Cum numești un astfel de om ?
Din fericire, suferă de tuberculoză.
Spun "din fericire", pentru că asta îl face să aibă o preocupare.
Tuberculoza îi garantează un statut sigur.
Dacă n-ar fi boInav, ar face el ceva.
- I-ar lua locul tatălui său, la bancă. - Mă îndoiesc. Detestă sistemul bancar.
- Nu sunteți prieteni buni ? - Ba da, dar e clar că nu mă place.
- Ce i-ați făcut ? - Nimic.
- Unora nu le trebuie o motivație. - Ca să nu vă placă ?
Eu cred că ar trebui să aibă un motiv foarte întemeiat.
Ador ploaia din Anglia. Niciodată nu plouă torențial.
Nu te udă prea tare și miroase plăcut.
Minunat !
Chiar așa este !
Aș da orice să mai am anii tăi, să am toată viața înainte.
Dar aveți toată viața înainte.
Nu... Cea mai frumoasă parte s-a dus și a fost în van.
- Sunt sigură că nu a fost în van. - De ce nu ? Cu ce m-am ales ?
N-am nici soț, nici...
Nici copil, nici avere.
N-am nici măcar o casă a mea.
Ce ați dorit să faceți și nu ați reușit ?
Sunt foarte ambițioasă.
Pentru mine, sunteți imaginea vie a succesului.
Visurile mele erau atât de... mărețe.
O să par... ridicolă, dacă-ți vorbesc despre ele.
Aș vrea să-ți dau ție asta. Oriunde m-aș duce,
nu voi găsi pe nimeni să-mi placă așa de mult ca tine.
Mi-a lăsat această casă.
Bineînțeles că nu voi locui aici. La Florența am una mai frumoasă.
Ralph va primi reședința de la Gardencourt.
Serena, există o clauză specială în testamentul soțuIui meu.
Luăm ceaiul ?
I-a lăsat nepoatei mele o întreagă avere.
O avere ?!
Isabel va primi 70.000 de lire.
Inteligentă creatură...
FLORENȚA
Îmi pare extrem de fragilă.
E foarte drăguță.
Când i-a murit mama, am trimis-o la voi,
ca să văd ce puteți scoate din ea.
Am avut încredere în voi, să știți.
E perfectă. Nu are niciun defect.
Ați adus-o la noi de când era foarte mică.
Încă nu e sigur dacă nu va rămâne definitiv printre voi.
Domnule, oricât ar fi de bună, nu e de-a noastră.
A fost crescută după preceptele vieții laice.
Nimic nu e bătut în cuie încă.
- Bună ziua. - Bună ziua.
- Sper că mama dv. se simte mai bine. - Așa e.
Doar culorile diferă, măicuțelor. Sunt la fel de multe în ambele buchete.
- E cineva aici ? - Da, cineva la care poți intra.
- Dnă Merle... - Am venit să-ți urez bun-venit acasă.
- Nu mergem la trăsură ? - M-aș bucura mai mult să rămâi cu mine.
Sper că-ți vor da mănuși.
- Fetițelor nu prea le plac. - Nici mie nu-mi plăceau.
- Dar acum îmi plac. - O să-ți fac cadou o duzină întreagă.
- Vor fi foarte frumoase ? - Nu exagerat de frumoase.
Îmi va dărui mănuși.
Foarte amabil din partea ei.
- Era vorba să aibă tot ce îi trebuie. - Cred că a stat destul la mănăstire.
Dacă vrei să vorbim despre asta, n-ar fi mai bine să iasă din cameră ?
Las-o să rămână. Vom discuta despre altceva.
Du-te în grădină și culege niște flori pentru prietena noastră.
Exact asta voiam și eu să fac.
Vreau să faci ceva la Florența.
Vreau să-ți prezint o prietenă.
La ce-mi va folosi asta ?
Te va amuza.
Dacă te-aș putea determina să depui și tu măcar un efort...
Știam eu că urmează ceva extenuant.
Ce pe lumea asta ar putea să merite să faci un efort ?
Nu te prosti, Osmond !
Persoana pe care am venit s-o văd la Florența...
E nepoata dnei Touchett.
E tânără, are 23 de ani. Am întâlnit-o în Anglia, cu 6 luni în urmă.
Îmi place extraordinar de mult.
Și se întâmplă...
... un lucru rar în cazul meu.
O admir.
Și tu vei simți la fel.
- Slabe șanse... - Îi vei putea rezista.
E frumoasă, deșteaptă, bogată, splendidă ?
Extrem de inteligentă, nemaivăzut de virtuoasă ?
Doar dacă se ridică la nivelul ăsta, mi-aș dori să o cunosc.
Cunosc mulți oameni neinteresanți. Nu vreau să mai întâlnesc alții.
Dra Archer nu e neinteresantă.
- Corespunde pretențiilor tale. - Mai mult sau mai puțin, desigur.
Nu... Până în cel mai mic detaliu.
Ce vrei să fac cu ea ?
Ce crezi.
Ține-o pe lângă tine.
Nu e menită pentru mai mult ?
Nu pretind că știu pentru ce sunt meniți oamenii.
Știu doar ce pot face eu cu ei.
Îmi pare rău pentru această dră Archer.
Dacă asta înseamnă că începe să te intereseze, voi ține minte.
Arăți foarte bine.
Niciodată nu arăți mai bine ca atunci când îți vine o idee.
Îți stă foarte bine așa.
Mi-aș dori să nu fi fost atât de crud.
Mereu ai pierdut din cauza asta și vei pierde în continuare.
Nu sunt atât de crud pe cât crezi.
Din când în când...
sunt impresionat de ceva, cum ar fi ambițiile tale în ceea ce mă privește.
Nu știu de ce crezi că dra Archer mi-ar putea trezi interesul, când...
- Nici eu nu te interesez prea tare. - Nu asta am vrut să spun.
N-am apreciat nicio femeie așa cum te apreciez pe tine.
Isabel Archer e mai bună decât mine.
- Mi-ai văzut ultimele lucrări ? - Nu e o schiță de anul trecut ?
- Cea pe care n-ai terminat-o... - Am mai retușat-o de atunci.
- Nu mă interesează schițele tale. - Sunt mai bune decât ale altora.
Dar e singurul lucru pe care îl faci. Reprezintă atât de... puțin.
Aș fi vrut să faci multe alte lucruri. Asta era ambiția mea.
- Lucruri imposibile... - Lucruri imposibile.
Măcar ai o cameră perfectă.
Simt un aer de prospețime de fiecare dată când vin aici.
Ai gusturi desăvârșite.
Mi-e silă de gustul meu desăvârșit.
Ar trebui să-i arăți camera și domnișoarei Archer.
Dacă i-ai prezenta muzeul, ai avea un avantaj.
Ai spus că e bogată ?
Nu există nicio îndoială în ceea ce privește averea ei.
Crezi că-mi prinde bine să fiu atât de bogată ?
Henrietta nu crede asta.
La naiba cu Henrietta ! Eu sunt încântat.
Știai că tatăl tău avea de gând să-mi lase atâția bani ?
Ce contează dacă știam eu ? Tatăl meu era foarte... cumpătat.
Deci ai știut.
Da, mi-a spus.
De unde a știut că voi folosi cu chibzuință o asemenea avere ?
De unde știa că nu sunt incapabilă ?
Nu te mai întreba ce îți prinde bine și ce nu.
Fă ce știi tu mai bine, iar caracterul tău se va șlefui pe parcurs.
Mă întreb dacă știi ce vorbești.
Dacă știi, îți asumi o mare responsabilitate.
Fațada e din secolul al XVI-lea, dar interiorul e mult mai vechi.
Țin să-ți spun că Osmond nu mă invită prea des.
A fost ideea mea să vin astăzi.
Îmi place să cunosc oameni noi și sunt sigură că tu ești foarte nouă pe-aici.
Nu sta acolo ! Scaunul acela nu e ce pare a fi. Există alte scaune bune.
Dar există și lucruri oribile.
Nu văd niciun lucru oribil. Toate îmi par frumoase și prețioase.
Mulțumesc.
Am câteva lucrări bune.
Într-adevăr, nu am nimic de calitate îndoielnică.
Osmond, cu vechile draperii și crucifixuri...
- Vrei un ceai ? Cred că ești obosită. - Nu sunt obosită.
Ce am făcut ca să fiu obosită ?
Vei fi obosită când vei pleca, dacă îți arată toate obiectele lui de artă.
O să-ți țină o prelegere pentru fiecare în parte.
Poate că voi fi obosită, dar voi fi aflat lucruri noi.
Eu cred că un lucru poate să-ți placă sau nu fără un motiv anume.
Există trăiri plăcute, izvorâte din motive meschine, nu știi asta ?
E o zi minunată. Nu vrei să facem o plimbare ?
Așa cum există și trăiri neplăcute, la baza cărora au stat motive nobile.
Fratele meu e imposibil ! E condamnabil faptul că...
Dră Archer, ce părere aveți despre sora mea ?
Nu mă întrebați asta.
N-am cunoscut-o îndeajuns.
Adevărat, dar vreau să știu ce credeți despre lipsa ei de prejudecăți.
Uneori, cred că n-am procedat bine,
atunci când ne-am mutat aici, printre lucruri și oameni diferiți de noi.
Sora mea este nefericită.
Și când nu ia totul prea în serios, are tendința să dramatizeze,
dar sfârșește prin a fi burlescă.
Să așez tabloul într-un loc mai luminos ?
E unul dintre primele tablouri pe care le-am cumpărat când am venit în Italia.
Am văzut-o pe Isabel o singură dată, dar îmi place foarte mult.
- Și mie. - Ai un mod ciudat de a o arăta.
Nu te frământa prea tare, ăsta e sfatul meu.
Te pui cu 3 caractere mult mai puternice decât tine.
Trei caractere ?! Tu și Osmond, desigur.
- Și dra Archer e o fire puternică ? - Este exact la fel ca noi.
Tu și Osmond nu v-ați da în lături de la nimic. Sunteți de temut.
Atunci, ferește-te din calea noastră.
Am auzit că ți-ai propus să călătorești în jurul lumii.
Mă cam rușinez de planurile mele.
Zi de zi mai născocesc unul.
Nu trebuie să-ți fie rușine. Plăcere mai mare ca asta nu există.
Eu mi-am făcut un plan cu mulți ani în urmă și îl urmez și în ziua de azi.
- Cred că a fost ceva foarte plăcut. - Da. Era foarte simplu.
Mi-am propus să duc o viață cât mai liniștită cu putință.
Liniștită ?!
Să nu-mi fac griji, să nu mă zbat...
Să mă mulțumesc cu puțin.
Am petrecut mulți ani respectând acel plan și n-am fost deloc nefericit.
Compania ta îmi dă prilejul să mă exprim mai elevat.
Dar vei pleca înainte să apuc să te întâlnesc de 3 ori.
Așa se întâmplă când trăiești într-o țară care îi atrage pe turiști.
Ai avut prilejul de a hoinări prin Florența ?
- Apă minerală. - Da, doamnă.
Serena, tu le știi pe toate.
Creatura aia ciudată face dragoste cu nepoata mea ?
Osmond ?
Doamne ferește ! Ce idee...
Nu te-ai gândit la asta ?
A căutat-o de 5 ori în ultimele 2 săptămâni.
Mă pui într-o situație jenantă, dar te asigur că nu s-a întâmplat așa ceva.
Mă întreb dacă pe Isabel nu o preocupă asta...
- O voi întreba. - Nu-i da idei.
Mai bine îl întrebi pe dl Osmond.
Nu pot. Nu vreau să mă scruteze cu aerul lui de superioritate.
Îl voi întreba chiar eu. Voi studia problema și te voi ține la curent.
E în stare să se mărite cu el doar de dragul opiniilor lui
sau pentru că are autograful lui Michelangelo.
Scuzați-mă...
Vrea să plec cu ea la Caparola.
Să te duci cu ea ?
Să fiu acolo în același timp cu ea. A fost propunerea ei.
Sigur, eu am determinat-o să-mi propună asta.
Mă bucur să aud asta, dar nu-ți trâmbița prea repede victoria.
Te vei duce, desigur.
- Ideea asta a ta îmi dă de lucru. - Nu te preface că nu-ți place.
I-ai făcut o impresie foarte bună.
Și mi-e foarte clar că și reciproca e valabilă.
Pe mine nu s-a obosit să mă invite nicăieri.
Fata nu e dezagreabilă, are un singur defect.
- Care anume ? - Prea multe idei.
- Ți-am spus că e inteligentă. - Din fericire, are doar idei proaste.
- De ce spui "din fericire" ? - Pentru că trebuie sacrificate.
Ești imposibil.
Mă sperie ce i-am făcut.
Nu poți da înapoi acum. E prea târziu.
Nu pot continua, de-acum ești pe cont propriu.
Incredibil. Câtă muncă... pentru care artiștii au primit niște sume derizorii.
Mi-am uitat umbrela. Trebuie să mă întorc după ea.
- Ți-o aduc eu. - Nu, e în regulă.
- Doriți o cafea ? - Da, mulțumesc.
Te-ai hotărât să vii.
Am venit aseară.
Ceilalți sunt sus.
N-am venit pentru ceilalți. Am venit să-mi iau rămas-bun.
Cine știe dacă te mai întorci... Nu ești obligată să o faci.
- Găsești că e ridicolă călătoria mea ? - Nu.
Du-te pretutindeni, experimentează totul. Fii fericită !
Fii triumfătoare !
Cum adică "triumfătoare" ?
Fă ce îți place.
A face numai ce dorești te poate obosi.
Atunci, vei fi obosită într-o zi.
Poate ar trebui să aștept până atunci, ca să-ți spun ce doresc să-ți spun.
Nu-ți pot da niciun sfat, fără să știu despre ce este vorba.
- Sunt înfiorătoare când sunt obosită. - Nu pot să cred asta.
Ești irascibilă uneori, dar nu cred că poți fi înfiorătoare.
- Nici când mă pierd cu firea ? - Tu nu te pierzi niciodată cu firea.
Tu îți descoperi adevărata fire. Și trebuie să fie ceva frumos.
Dacă aș fi în firea mea acum...
Nu mă tem.
Ar trebui să-mi încrucișez brațele în semn de admirație.
Voiam să-ți spun că sunt îndrăgostit de tine.
Nu... Mai bine așteptai.
Poți face orice dorești, dar tot trebuie să-ți spun.
Sunt îndrăgostit nebunește de tine.
Nu spune asta, te rog !
N-am nici faimă, nici avere. Nu-ți pot oferi absolut nimic.
Mă bucur că nu ne vom mai vedea.
- Dacă mai stăteai, m-ai fi cunoscut. - Altă dată, poate...
Aș dori să te rog să-mi mai faci o mică favoare.
Plec la Roma pentru câteva zile.
Ai putea să-i faci o vizită fetiței mele înainte de a pleca din Florența ?
Da.
Desigur.
Isabel, ești acolo ?
Isabel, trebuie să plecăm !
Bună ziua.
Cred că sunt cele mai frumoase grădini din lume.
Nu că eu aș fi văzut întreaga lume...
Tata spune că n-am voie să depășesc linia asta când el e plecat.
- Asta spune tatăl tău ? - Se teme să nu mă ardă soarele.
Vom împărți umbrela mea.
Ce s-a întâmplat ?
Ai dreptate. Trebuie să-ți asculți tatăl.
Nu o să-ți mai cer lucruri nechibzuite.
Luăm ceaiul ?
CĂLĂTORIA MEA 1873
Iată-l !
7, 8, 9, 10...
- Scuzați-mă. - Nu, nu...
Aș dori să-ți spun... Sunt îndrăgostit nebunește de tine.
Sunt îndrăgostit nebunește de tine...
Sunt îndrăgostită nebunește de tine...
Sunt îndrăgostit nebunește de tine...
FLORENȚA, UN AN MAI TÂRZIU
- Să vă iau pălăria, dle ? - Nu.
Nu pot să-ți spun cât am sperat că nu vei veni.
Nici nu mă îndoiesc de asta.
Te-am avertizat că fac ce vreau.
Am vrut să aud ce ai de spus. Să-mi explici de ce te-ai răzgândit.
Să-ți explic ?! Crezi că asta intenționez să fac ?
Așa ai spus, iar eu te-am crezut.
Nu te-am înșelat. Eram o femeie liberă.
Când am primit scrisoarea ta, am crezut că trebuie să fie o greșeală.
Nu e nicio greșeală.
Am făcut ce mi-am propus.
Te-am văzut.
Vrei să spui că ai venit doar ca să mă privești ?
N-ai venit la prânz.
Nu mi-e foame.
Ar trebui să mănânci. Te hrănești doar cu aer.
Nu te-am felicitat.
Mă întrebam de ce ești așa de tăcut.
Am fost uimit când mi-a spus mama. Ești ultima pe care o vedeam "prinsă".
Nu înțeleg de ce spui că sunt "prinsă".
Vei fi închisă într-o colivie.
Dacă îmi place colivia mea, n-are de ce să-ți pese.
M-am consolat singur cu o viziune încântătoare a viitorului tău.
M-am amuzat plănuindu-ți un destin măreț.
Nu mi-am închipuit așa ceva.
Nu credeam că vei fi doborâtă atât de ușor și atât de repede.
Să fiu doborâtă ?!
Mă doare.
Mă doare de parcă aș fi eu în locul tău.
Nu te înțeleg.
Credeam că bărbatul potrivit pentru tine
ar trebui să aibă o fire mai activă, mai generoasă, mai deschisă.
Nu pot trece peste sentimentul că Osmond este...
mărunt.
- "Mărunt" ?! - Mi se pare obtuz, egoist.
Prea se ia în serios.
- E întruchiparea bunului-gust. - Gusturile lui sunt desăvârșite !
Nu e de bun-gust să nu te dai mare ?
Sper să fiu mereu capabilă să mă ridic la nivelul așteptărilor soțului meu.
E impresionant...
E minunat. Asta și-ar dori orice soție.
Dar n-ai o menire mai bună în viață
decât să-i faci pe plac unui diletant impotent ?!
Am spus ce gândesc.
Am spus-o pentru că te iubesc.
Înseamnă că nu ești dezinteresat.
Te iubesc fără speranță.
Eu îl văd altfel pe domnul Osmond.
Nu e un om important, nu e bogat...
Nu are titluri nobiliare sau de onoare, nici proprietăți...
Dacă asta înțelegi prin "mărunt", atunci ai dreptate.
Eu numesc asta "măreție".
E cel mai măreț lucru pe care l-am văzut vreodată.
Are cel mai gentil, cel mai bun...
și cel mai pur spirit.
Ți-ai făcut o impresie complet greșită.
E regretabil, dar n-am ce face.
Ei cred că mă atrag doar banii tăi.
- De unde știi ce cred ei ? - Nu mi-ai spus că sunt mulțumiti.
Dacă ar fi fost, mi-aș fi dat seama.
Țin la un singur lucru, tu să n-ai nici cea mai mică îndoială.
N-am nicio umbră de îndoială.
Niciodată n-am încercat să câștig măcar un bănuț.
Ar trebui să fiu ultimul pe care l-ai putea bănui de așa ceva.
Nu pot pretinde că regret că ești bogată. Sunt chiar încântat.
Uneori aș dori să îngenunchez lângă mormântul unchiului și să-i mulțumesc.
Iubirea ce ți-o port mă face să fiu un om mai bun.
Nu mai sunt ratatul de altădată. Două lucruri mi-au reușit.
Mă voi căsători cu femeia pe care o ador
și mi-am crescut fiica așa cum se cuvine.
Vom reuși să-i oferim o viață mai bună.
ROMA, 3 ANI MAI TÂRZIU
Ce mai ai, pe lângă dantelăria spaniolă și ceșcuțele de Dresda ?
Colecția mea de obiecte de artă e bine gândită.
Am o brumă frumușică de avere, circa 40.000 de franci pe an.
Eu și dra Osmond am putea trăi pe picior mare cu banii aceștia.
Pe picior mare ? Nu.
Onorabil, da.
Tatăl ei nu-ți poate oferi nimic.
- Dar trăiește ca un bogătaș. - Banii sunt ai soției lui.
I-a adus o avere considerabilă.
Dna Osmond ține foarte mult la fiica ei vitregă, ar putea să-i facă o zestre.
Ești foarte rațional, pentru un om îndrăgostit lulea.
Probabil va prefera să păstreze banii pentru copiii ei.
Pentru copiii ei ?!
- Sunt sigur că n-are niciunul. - Încă poate să mai facă.
A avut un sărman băiețel care a murit acum 2 ani.
Îmi pare foarte rău.
E o femeie superbă.
Nu pot spune că oferta ta e una irezistibilă, dar e loc și de mai rău.
Domnul Osmond va considera că poate face o partidă mai bună.
Pentru el, poate. Dar pentru fiica lui, cea mai bună partidă e bărbatul iubit.
Să știți că mă iubește.
- Între timp voi vorbi cu dna Osmond. - Nu !
Să nu vorbești cu ea. Vei strica totul.
Au păreri diferite. N-aș vrea să alimentezi noi controverse.
Lasă lucrurile așa cum sunt până iau eu pulsul evenimentelor.
Să las lucrurile așa cum sunt ?!
Dar sunt îndrăgostit lulea !
Nu se moare din asta.
Unde e Pansy ?
A coborât deja.
Detest cererea lui în căsătorie.
L-am lăsat să bage de seamă asta. Dinadins am fost grosolan cu el.
- O să-i spun că te mai gândești. - Nu !
Nu face asta ! Va insista. Urăsc să vorbesc cu un măgar.
E un domn.
Este o persoană fermecătoare.
Și are un venit onorabil.
Va duce un trai modest. Nu asta îmi doresc pentru Pansy.
Din fericire, cererea asta nu m-a luat prin surprindere.
Pentru asta am educat-o.
Am făcut totul pentru ca atunci când apare o astfel de cerere,
ea să facă întocmai cum vreau eu.
Niciodată n-am mai fost tratat astfel. Nu știu ce au împotriva mea.
Nu mi se întâmplă asta prea des.
Mă puteam însura de 20 de ori până acum.
- Nu ești destul de bogat pentru Pansy. - Ei nu-i pasă de bani !
- Nu, dar tatălui ei îi pasă. - Sigur, dv. știți cel mai bine asta.
V-am jignit...
Nu mă veți mai ajuta acum.
Nu pentru că nu vreau.
Pur și simplu, nu pot.
Isabel, ți-am adus un prieten vechi.
Lordul Warburton !
Abia am sosit, azi după-amiază.
Știam că ești acasă în zilele de joi, așa că am venit.
S-a aflat până și în Anglia ce faci tu în fiecare zi de joi.
- Suntem onorați. - Mă bucur enorm să te văd.
Trebuie să-ți spun ceva ce nu suferă amânare. Am venit cu Ralph Touchett.
Nu e aici. A rămas la hotel. Era prea slăbit ca să vină.
- De ce a venit la Roma ? - Este extrem de bolnav, dnă Osmond.
Îi e frig tot timpul. Cu cât mergem mai spre sud, cu atât simte mai tare frigul.
Cred că dna Touchett a luat exact când trebuia decizia de a pleca în America.
- Știi ce mi-a zis tatăl tău adineauri ? - Nu vorbi așa de tare.
- Te va auzi toată lumea. - A spus că m-ai uitat.
Cum ? Eu nu uit niciodată.
Totul e la fel ca înainte ?
Nu chiar...
Tata e foarte sever. Mi-a interzis să mă mărit cu tine.
Și asta te lasă rece ?
- Trebuie să-mi ascult tatăl. - Și mă sacrifici în felul ăsta ?!
Te iubesc la fel de mult.
Și la ce-mi folosește asta ?!
Te rog, nu mai vorbi.
- Mi-a interzis să vorbesc cu tine. - Întrece orice limită !
- Să-ți prezint câțiva invitați. - Nu, te rog.
Pe tânăra domnișoară care se află lângă măsuța de ceai, poate.
E încântătoare.
- E fiica soțului meu. - Ce domnișoară drăguță !
- Trebuie să o cunoști. - Imediat...
Vreau să o privesc de aici.
Știi...
- Te-ai schimbat. - Da, foarte mult.
Nu în rău, desigur.
Dar nu pot spune nici că te-ai schimbat în bine.
- Cred că nu mai merg în Sicilia. - Nu mai mergi ?
Și unde te vei duce ?
- Se pare că nu mai merg nicăieri. - Te vei întoarce în Anglia ?
- Nu, o să rămân la Roma. - Roma nu-ți priește.
- E prea frig aici. - Trebuie să-mi prindă bine.
- Îți recomand să încerci în Sicilia. - Nu, m-am săturat să tot încerc.
Nu mai pot face față călătoriei. Și n-am nicio verișoară în Sicilia.
Ce a spus medicul ?
Nu l-am întrebat și nici nu-mi pasă.
Dacă mor aici, mă vei înmormânta tu.
Nu vei muri aici.
Nu pot să cred că e atât de rece.
S-a schimbat teribil. Osmond e de vină.
Doamnă, mi-e foame, prietena mea. Prietena mea...
Ar fi mai bine să ceri sfatul medicului.
Sfatul medicului ar strica tot farmecul.
Atunci, îți sacrifici sănătatea de dragul unei curiozități.
Nu-mi mai pasă de sănătatea mea, dar dna Osmond mă interesează foarte mult.
Și pe mine, dar nu ca pe vremuri.
Permite-mi să te întreb ceva.
- De ce ești așa de politicos cu fata ? - Ți se pare ridicol ?
Sunt conștient de diferența de vârstă. Peste 20 de ani.
Dragul meu Warburton... Ai intenții serioase ?
Absolut... cât se poate de serioase.
Mă bucur.
- Să sperăm că Osmond va fi încântat ! - Nu strica totul.
Crezi că ea va fi mulțumită ?
- Fata ? Va fi încântată, cu siguranță. - Nu, nu. La dna Osmond mă refer.
A venit lordul Warburton ?
Da. A stat o jumătate de oră.
A vorbit cu Pansy ?
Aproape numai cu ea a vorbit.
Îmi pare foarte atent. Nu așa spui tu despre el ?
Eu nu-i spun nicicum ! Te-am așteptat pe tine să-i spui într-un fel !
Puteți să ne lăsați singuri ?
E o atitudine pe care nu prea ți-o manifești.
De data asta, m-am hotărât să-ți fac pe plac.
- Vrei să te cerți cu mine ? - Nu, vreau să trăim în liniște.
Excelentă soluție.
Comportamentul tău lasă de dorit.
De asta nici n-am vorbit cu tine
despre aranjamentele ce o privesc pe fiica mea.
M-am temut să nu te opui.
L-am alungat pe micul Rosier.
Fiica mea trebuie doar să stea în banca ei pentru a deveni dna Warburton.
Poate că nu va sta chiar în banca ei.
Dacă îl pierde pe dl Rosier, s-ar putea să riposteze.
Pansy vrea să fie o doamnă desăvârșită.
Își dorește mai mult decât orice să se facă plăcută.
- Să fie pe placul dlui Rosier, poate. - Nu, să fie pe placul meu.
Între timp, mi-aș dori ca distinsul nostru oaspete să vorbească.
A vorbit.
Mi-a spus că i-ar plăcea să creadă că Pansy ar putea ține la el.
- De ce nu mi-ai spus asta ? - Nu s-a ivit ocazia.
Știi cum trăim.
De ce nu mi-a vorbit personal ?
Trebuie să ai răbdare.
Englezii sunt timizi.
El nu e timid. Când a făcut dragoste cu tine, n-a fost.
- Poftim ?! A fost foarte timid. - Înțeleg...
Cred că ai o mare influență asupra lui.
Dacă îți dorești, l-ai putea convinge.
Ei bine...
Totul depinde de tine și așa va rămâne.
Cu puțină bunăvoință, te vei descurca.
Gândește-te la asta.
Ține minte cât de mult mă bazez pe tine.
E al lui Pansy ?
- Al ei trebuie să fie. - Da. Mi l-a dat să i-l țin eu.
Pot să-l țin eu ?
Îmi puteți da măcar o floare ?
Mă îngrozește ce fac pentru dumneata.
Nu o pune la butonieră, unde o poate vedea toată lumea.
Mă compătimiți.
Dar nu vă e un pic milă și de ea ?
Mi-a promis că va dansa cu mine mai târziu.
- Cred că i-ai cerut cotilionul. - Nu, cadrilul.
Nu ești prea isteț.
I-am spus să danseze cu tine cotilionul, dacă o inviți.
Sărmana domnișoară... Nu mi-a spus asta.
Așa voi face, dacă asta vrei.
Dacă asta vreau eu ?! Dansezi cu ea doar pentru a-mi face mie pe plac ?
Mă tem să nu o plictisesc.
Se pare că tinerii roiesc în jurul ei.
- Te rog, fă-mă să înțeleg. - Ce să înțelegi ?
Acum 10 zile îmi spuneai că ai dori să o iei de soție pe fiica mea vitregă.
Ai uitat cumva ?
N-am uitat. Azi-dimineață i-am scris dlui Osmond.
Nu mi-a spus că ar fi primit vreo veste de la tine.
E o scrisoare mai ciudată.
Nu uita să o expediezi.
- Nu dansezi... - Nu pot să dansez decât cu ea.
- Atunci, ar trebui să pleci. - Nu, până nu pleacă și ea.
Cine e prietenul tău ? Ce față lungă are !
Are un motiv întemeiat.
- Soțul meu îl ignoră. - Ce vrei să spui ?
Pare un tânăr înstărit.
Te porți frumos chiar și cu un rival.
Un rival ?!
Doar nu vrei să-mi spui că ține la el...
Cred că așa este.
Mi-ai spus că va urma dorința tatălui ei, iar el m-a ales pe mine.
Ți-am spus că vrea din tot sufletul să-i facă pe plac tatălui ei.
Mi se pare o atitudine foarte potrivită.
Foarte potrivită...
dar nici pe departe ceea ce ar trebui să simtă un bărbat pentru soția lui.
De ce ești așa de ostilă ?
Atât de sceptică ?
- Dansezi minunat. - Mulțumesc.
Vreau să-mi răspunzi la o întrebare.
E în legătură cu lordul Warburton.
Este...
Chiar este îndrăgostit ?
Da, cred că e foarte îndrăgostit.
Pari dezamăgită.
Nu.
Nu, se pare că m-am înșelat.
- Nu credeam că ține la Pansy. - La Pansy, nu.
- Dar tocmai ai spus că ține la ea. - Ține la tine.
- Asta e o prostie ! - Față de mine a negat asta.
Nu mă ajuți deloc.
Cât de nefericită trebuie să fii...
Când am spus să mă ajuți, am vorbit fără noimă.
Nu te pot deranja pe tine cu problemele mele casnice.
Soțul tău va considera că nu te-ai străduit suficient.
N-avem de ce să ne certăm pe tema asta. Totul e doar în interesul lui.
Și ce crezi că va spune pentru a-și atinge interesul ?
Va spune că tu nu ți-ai dat interesul, pentru că ești geloasă.
- Geloasă ?! - Geloasă pe fiica lui.
Ești neîndurător cu mine.
Fii sinceră cu mine și vei vedea...
Încerc să înțeleg ce vrei...
ce-ți dorești...
doar ca să mă comport în conformitate cu năzuințele tale.
Singurul lucru pe care mi-l doresc în viață e să mă mărit cu dl Rosier.
Tatăl tău și-ar dori o partidă mai bună pentru tine.
Tu ce ți-ai dori să fac ?
Lordul Warburton...
ți-a acordat multă atenție.
Dacă te referi la cererea în căsătorie, cred că te înșeli.
Tatălui tău i-ar face mare plăcere.
Lordul Warburton nu mă va cere de soție ca să-i facă pe plac tatei. Nici vorbă.
Nu reprezintă niciun pericol.
El s-a exprimat cam așa:
"Îmi placi foarte mult, dar nu voi mai pomeni în veci despre asta,"
"dacă ție nu îți face plăcere."
Și... nici nu ține la mine.
Nu. Nu există absolut niciun pericol.
Trebuie să-i spui tatălui tău.
Aș prefera să nu-i spun.
Îl lași să-și facă speranțe deșarte ?
Pentru mine, e mai bine așa.
Tata nu-mi va mai căuta alt soț.
Iar ăsta ar fi un avantaj pentru mine.
Rosier...
Warburton își găsește chiar atât de greu cuvintele ?
Când ți-a spus că intenționează să ne scrie, tu ce i-ai zis ?
- Cred că i-am spus să nu uite. - Se pare că a uitat.
Fii bună și amintește-i.
Dacă vrei să pui mâna pe lordul Warburton, fă-o singur.
- Nu e ușor, dacă-mi stai tu în cale. - Ți-am spus că voi face tot ce pot.
Da. Așa ai câștigat timp.
Tocmai vorbeam cu soțul meu despre tine.
Ne întrebam ce s-a întâmplat. Credeam că ai plecat.
Chiar acum sunt pe punctul de a pleca. Am fost chemat în Anglia.
- Regret că-l las pe Touchett aici. - Atunci, ia-l pe nefericit cu tine.
E mai bine să aștepte vremea călduroasă. Nu l-aș sfătui să călătorească acum.
Trebuie să redactez o scrisoare înainte de cină. Vrei să mă scuzi ?
Desigur, când mai vii pe la Roma, să nu ne ocolești.
Mă bucur că e ultima oară.
Și eu.
Ei nu îi pasă de mine.
Noapte bună, tată.
Noapte bună.
Nu pleca. Vreau să-ți spun ceva.
- Nu înțeleg ce vrei să faci. - Vreau să mă culc. Sunt epuizată.
Cred că încerci să mă umilești.
Faci un joc periculos. Te-ai descurcat de minune.
- Adică ? - Ai ținut situația sub control.
Vrei să-mi spui limpede de ce mă acuzi ?
De faptul că ai împiedicat încheierea căsătoriei dintre Pansy și Warburton.
- E destul de limpede ? - Dimpotrivă ! Mi-am dat toată silința.
Ai spus că te bazezi pe mine și mi-am asumat responsabilitatea asta.
Era o prostie, dar am făcut-o.
Doar te-ai prefăcut.
Unde e scrisoarea pe care ziceai că i-ai scris-o ?
N-am nici cea mai vagă idee.
Ba nu. Tu ai distrus-o.
- Gilbert, pentru un om atât de fin... - N-am fost niciodată mai fin ca tine !
Ai făcut tot ce ai vrut.
Ai scăpat de el fără ca eu să mă prind și m-ai adus pe mine unde ți-ai dorit.
În situația celui care a vrut să-și mărite fata cu un lord,
dar a eșuat lamentabil.
- Pansy nu ține la el... - N-are nicio legătură !
- Nici el nu ține la ea. - Nu-ți merge cu asta !
Chiar tu mi-ai spus că ține la ea !
După scena asta, te vei ocupa singur de problemele de genul ăsta.
Mereu am crezut că ții la fiica mea.
N-am iubit-o niciodată mai mult decât acum.
Afecțiunea ce i-o porți e condiționată. Probabil că e ceva normal.
Asta e tot ce vrei să-mi spui ?
Ești satisfăcută ?
- Sunt destul de dezamăgit ?! - Nici nu cred că ești dezamăgit !
Pentru tine a fost încă un prilej de a mă lăsa din nou perplexă.
Nu e vorba despre asta.
Asta dovedește că Pansy poate ținti sus.
Presupun că știi că nu te poți întoarce singur în Anglia.
Nici nu intenționez să fac asta. Vor veni mulți oameni cu mine.
La ce oameni te referi ? La servitorii pe care îi plătești ?
Și ei tot oameni sunt.
Se pare că voi merge eu cu tine.
- Vei merge cu mine ? - Da.
Știu că nu mă placi, dar voi merge cu tine.
Mai mult decât atât, voi avea grijă de tine.
- Îmi placi foarte mult. - Să nu crezi că mă duci de nas.
Se pare că voi fi a cincea roată la căruță.
Dna Osmond vrea să merg cu tine.
Dar nu asta e ideea de bază.
Ideea e că vrea să părăsesc Roma.
Vrea să părăsim cu toții Roma.
Ești deosebit de amabil. Nu-ți pot mulțumi îndeajuns.
Mă expediezi rostind câteva vorbe de complezență ?
- Ar trebui să mai treci pe la noi. - Puțin îmi pasă de vărul tău !
Asta dorești să-mi spui ?
Nu... Nu vreau să spun nimic.
Nu înțeleg ce te-ai aștepta să cred. Ce ți-ai dori să cred ?!
Dacă ești fericită, aș vrea să știu. Ar însemna mult pentru mine.
Spui că ești fericită, dar ești atât de neclintită...
Atât de îndurerată...
Te-ai schimbat complet. Te închizi în tine.
- Nici nu m-am putut apropia de tine. - Te-ai apropiat foarte mult.
Pari nerăbdătoare să scapi de noi.
Dragul meu Ralph...
Te-am văzut mai puțin decât mi-aș fi dorit.
Dar e mai bine decât deloc.
Am auzit multe despre tine.
La ce viață duci, nu-mi pot imagina de la cine ai fi putut afla ceva.
De la vocile din eter.
Mi-ai fost cel mai bun prieten.
Pentru tine mi-am dorit să trăiesc.
Dar acum nu-ți mai sunt de folos.
- Nu acum. - Scuzați-mă.
Dacă mă vei chema, voi veni la tine.
- Soțul tău n-ar fi de acord. - Nu. Nu-i va conveni deloc.
Cu toate astea, aș putea alege să plec.
Speram să-l întâlnesc pe Warburton și să o felicit pe Pansy.
Atunci, n-ar fi trebuit să pleci la Napoli.
Trebuia să rămâi aici, să vezi cum decurg lucrurile.
- Crezi că e prea târziu ? - S-a terminat, te rog, să trecem peste.
Sunt sigură că Osmond va fi fericit să discute cu tine.
Știu ce crede el. A trecut aseară pe la mine.
De îndată ce ai ajuns...
Soțul tău te judecă aspru.
Așteaptă, te rog !
Dacă se poate, aș dori să aflu adevărul.
La ce adevăr te referi ?
Acesta...
Lordul Warburton s-a răzgândit...
pentru că așa a simțit sau pentru că așa i-ai spus tu ?
Pentru a fi împăcat cu el însuși sau pentru a-ți face ție pe plac ?
Fii rezonabilă !
Nu o lua ca pe un afront.
Dacă lordul Warburton s-a plictisit de copilă, e una. E regretabil și atât.
Dar, dacă a renunțat la ea, pentru a-ți face ție pe plac...
e altceva.
Dacă așa s-a întâmplat, lasă-ni-l nouă.
- Cine ești ? - Nu o lua așa...
Ce vrei de la mine ?
Totul.
Mi-aș da mâna dreaptă să pot vărsa măcar o lacrimă.
La ce te-ar ajuta asta ?
M-aș simți...
cum mă simțeam înainte să te cunosc pe tine.
Dacă ți-aș fi stors toate lacrimile, aș fi înțeles. Dar tu ți le ascunzi.
Sunt convinsă că încă ești în stare să mă faci să plâng, să urlu ca un lup.
Nu de asta duc lipsă.
În după-amiaza aceasta am fost crudă, am fost înfiorătoare.
- Poate ai spus lucruri de prost-gust... - Eram plină de ceva malefic.
Sau de ceva benefic... Nu știu sigur. Nu m-am putut abține.
Nu mi-ai stors doar lacrimile, mi-ai stors până și sufletul din mine.
Ești un om foarte infam.
Așa se sfârșește relația noastră ?
Cum se sfârșește relația dintre doi oameni infami ?
Mai ales când au lucrat în complicitate pentru săvârșirea infamiilor...
M-ai făcut să fiu la fel de infamă ca tine.
Mie îmi pari destul de cumsecade.
Dumnezeule !
Văd că ai reușit să lăcrimezi, totuși. M-am plâns eu vreodată față de tine ?
Sigur că nu te-ai plâns ! Te-ai bucurat prea mult de victoriile tale.
Ai făcut-o pe soția ta să se teamă de tine.
Azi îi era frică de mine. De fapt, ea de tine se teme.
Nu-mi acorda mie meritul ăsta. Geniul tău a elaborat totul.
Eu am pretins doar ca soția mea să mă placă.
Doamne, cum ar fi putut să te placă într-atât ?!
Dacă vrei să faci o tragedie din asta, să știi că pe ea tragismul nu o prinde.
Tragediile sunt specialitatea mea.
Eu îmi asum responsabilitatea faptelor mele, fă și tu la fel.
- Te rog, cu grijă, e un obiect prețios. - Are deja o mică fisură.
Întrucât soția nu mă place, voi căuta să fiu răsplătit îndoit de Pansy.
Din fericire, ea n-are niciun defect.
Pansy !
Pansy...
Doamnă Osmond !
- Pansy... - Doamnă Osmond !
- Am fost la Paris. - Stai !
Mi-am vândut obiectele de artă !
Am primit pe ele exorbitanta sumă de 50.000 de dolari !
Dl Osmond va considera că sunt suficient de bogat acum ?!
Pipi, mănâncă. Bravo.
Pansy nu se simte bine ?
Se simte foarte bine, dar am trimis-o la mănăstire.
Nu ți-am spus nimic, întrucât aveam dubii că te-aș putea face să înțelegi.
O fată trebuie să fie proaspătă și pură. Pansy e cam "prăfuită", cam searbădă.
Va avea timp de gândire
și e un lucru asupra căruia aș dori să mediteze mult.
E absurd, dragul meu Osmond !
De ce nu spui că nu vrei să mai aibă de-a face cu mine ?
Dacă ar fi așa, lucrurile ar fi mai simple. Te-aș alunga pe tine.
Știi că îl plac pe domnul Rosier.
Îl plac sincer. Pare a fi deosebit de simpatic.
M-a făcut să cred în dragostea curată.
- Scuză-mă că te deranjez... - Eu bat la ușă când vin în camera ta.
Am uitat.
Am altceva pe cap.
- Vărul meu e pe moarte. - Nu cred.
Era pe moarte și când ne-am căsătorit. Va trăi mai mult decât noi toți.
Mi-a telegrafiat mătușa mea.
Trebuie să plec în Anglia.
Nu văd de ce.
Trebuie să-l văd pe Ralph înainte de a muri.
- Nu mi-ar plăcea să te duci. - N-o să-ți placă nici dacă nu mă duc.
Indiferent dacă fac sau nu fac ceva, ție oricum nu-ți place.
Vrei să lași de înțeles că te mint !
De asta te duci ? Nu pentru a-ți vedea vărul, ci pentru a te răzbuna pe mine ?
Îți dorești enorm să comit o greșeală.
Să lămurim lucrurile. Dacă pleci azi,
vei face dovada clară a celui mai asumat și calculat spirit de frondă.
Nu-ți pot spune cât de nedrept îmi pari.
Spiritul tău de frondă e calculat.
E malign.
Am un ideal despre ce ar trebui și ce nu ar trebui să facă soția mea.
N-ar trebui să călătorească prin Europa, pentru a sta la căpătâiul altor bărbați.
Vărul tău nu înseamnă nimic pentru tine, pentru noi.
Când vorbesc despre "noi" afișezi o grimasă care spune totul.
Dar te asigur că "noi", Acest "noi", dnă Osmond...
reprezintă singura mea rațiune de a trăi.
Te-ai apropiat de mine mai mult decât oricine altcineva,
la fel cum m-am apropiat și eu de tine.
Poate ne repugnă această proximitate, dar ne-am asumat-o în mod deliberat.
Știu că nu-ți place să ți se amintească asta.
Dar eu țin cu tot dinadinsul să o fac, întrucât consider
că avem obligația de a îndura consecințele faptelor noastre.
Și cel mai mult în viață eu prețuiesc onoarea.
Draga mea, recomandă-mi o carte amuzantă. Asta m-ar înveseli ?
Vărul meu e pe moarte.
Era atât de simpatic... Îmi pare teribil de rău pentru tine.
- Nu ești în apele tale. - Osmond zice că nu pot pleca în Anglia.
De ce spune Osmond asta ?!
Pentru că suntem atât de fericiți împreună,
încât nu putem sta departe unul de altul două săptămâni.
Ești tare nefericită.
Da...
Dar nu cred că îmi poți alina durerea.
Mă lași măcar să încerc ?
Vreau să-ți spun ceva.
Poate că știi deja.
Poate ți-ai dat seama.
În locul tău m-aș fi prins de când lumea...
Chiar n-ai avut nici cea mai vagă bănuială ?
Ce să bănuiesc ?
Prima mea cumnată n-a avut copii.
Biata femeie era măritată doar de 3 ani când a murit fără să lase urmași.
- Deci Pansy nu e copilul soțului meu ? - E creația desăvârșită a soțului tău.
Dar nu și a fostei lui soții.
Draga mea Isabel, ție trebuie să-ți zică omu' verde-n față.
Al cui e copilul ?
Al celei care se poartă cu o subtilitate aparte, chiar ireproșabil față de Pansy.
Nu ți-a trecut niciodată prin cap...
faptul că Serena Merle a fost amanta soțului tău vreo 6-7 ani de zile ?
Ai înțeles, în cele din urmă.
Te surprinde să mă găsești aici ?
Mă tem că nu ești încântată.
Recunosc că am fost lipsită de maniere. Ar fi trebuit să-ți cer permisiunea.
Am venit să o văd pe Pansy.
Azi-dimineață am realizat că trebuie să se simtă singură aici.
E un loc cam sumbru.
Așa că am venit...
imediat ce am putut.
Își vede de treburile ei. E mereu foarte atentă, foarte liniștită.
E o adevărată plăcere să o avem printre noi.
- Îți place cum mi-am aranjat camera ? - Da... Pare confortabilă.
Am venit să-mi iau rămas-bun.
Plec în Anglia.
Nu te mai întorci ?
Vărul meu e foarte grav bolnav.
- Nu mă lăsa aici. - Vii cu mine acum ?
Ți-a cerut tata să mă întrebi asta ?
Nu, propunerea vine din partea mea.
Atunci, e mai bine să aștept.
El crede că nu m-am gândit suficient, dar greșește.
El voia să mă gândesc puțin, dar m-am gândit deja foarte mult.
- La ce te-ai gândit ? - Că nu trebuie să-mi dezamăgesc tatăl.
Mulțumesc, măicuță.
- La revedere. - La revedere.
M-am gândit că ar trebui să te aștept.
Dar nu vreau să vorbim despre Pansy.
- Ții foarte mult la vărul tău ? - Nu te înțeleg.
E greu de explicat.
Vărul tău te-a ajutat enorm cândva. Nu ți-ai dat seama ? El te-a îmbogățit.
El m-a îmbogățit ?
Erau banii unchiului tău, dar ideea a fost a lui.
- El l-a convins pe tatăl său. - Nu știu de ce spui asemenea lucruri.
- Nu știu de unde ai aflat... - N-am aflat nimic, dar asta am dedus.
Ți-am împărtășit deducțiile mele. Lui trebuie să-i mulțumești.
Credeam că ție ar trebui să-ți mulțumesc.
Știu că ești foarte nefericită.
Dar nu mai nefericită decât mine.
Bună ! Nu e minunat că a venit ?
- Cum a fost călătoria ? - Foarte plăcută.
Nu !
Mi s-a părut istovitoare.
Mă va primi ? Îmi va vorbi ?
Încercarea moarte n-are.
- Nu mai e nicio speranță ? - Niciuna. Nici n-a fost vreodată.
Drăguț din partea ta că ai venit.
M-am gândit că vei veni, dar nu eram sigur.
Nici eu n-am fost sigură...
Până când n-am venit.
Pentru mine totul s-a sfârșit.
Isabel...
Mi-aș fi dorit să se fi sfârșit și necazurile tale.
Ce ai făcut tu pentru mine, părăsind Roma ?
Tu ce-ai făcut pentru mine ?
Cândva, ai făcut ceva pentru mine.
Știi că așa e.
Ralph...
Păstrează-mă în inima ta. Îți voi fi mai aproape decât ți-am fost vreodată.
Nu ți-am mulțumit niciodată.
N-am vorbit niciodată serios.
N-am fost niciodată așa cum ar fi trebuit să fiu.
Abia astăzi am aflat.
Și asta doar datorită faptului că sunt și oameni mai deștepți decât mine.
Lasă-i pe oameni...
E adevărat ?
Că ai fost proastă ?
Nu.
S-a însurat cu mine pentru bani.
Vreau doar să înțelegi...
ceea ce te-am împiedicat mereu să înțelegi.
Dar s-a terminat.
- Ți-a fost greu să vii ? - El a făcut să-mi fie greu.
Dar nu-mi pasă.
Aici, cu tine...
De multă vreme n-am mai fost atât de fericită.
Vreau să fii fericit.
Să simți că-ți sunt aproape...
Că te iubesc.
De ce trebuie să existe suferință ?
Nu e cel mai profund sentiment.
Trebuie să rămâi aici.
Suferința e cumplită...
dar trece, în cele din urmă. Acum a trecut.
Iubirea va dăinui.
Nu știu de ce trebuie să suferim atât. Poate că ar trebui să aflu.
Nu cred...
Nu pot să cred că o femeie ca tine se poate mulțumi cu puțin.
Și ține minte....
dacă ai avut parte de ură, înseamnă că ai avut parte și de iubire.
Isabel...
Te ador !
Cel zămislit din femeie va duce o viață scurtă și mizeră.
Răsare și se veștejește întocmai ca o floare.
Și rătăcește ca o umbră și nu-și găsește în veci locul...
Îl ador.
M-ai speriat !
Am vrut să te văd între patru ochi. Am așteptat și m-am tot plimbat.
N-am vrut să te deranjez, cum am făcut în Roma.
N-avea rost. N-aș fi reușit decât să te supăr. Știu că am greșit.
Dar acum nu mai greșesc. Totul e diferit, te pot ajuta.
Cum mă poți ajuta ?
Mi-a prins bine că m-ai pus să plec cu vărul tău. Era un om bun, destoinic.
Mi-a spus care e situația ta. Mi-a explicat totul.
Și-a dat seama ce simt pentru tine.
Știi ce mi-a spus, când l-am văzut ultima oară ?
Mi-a spus: "Ajut-o cât de mult poți... atât cât îți va permite".
- N-aveați de ce să vorbiți despre mine. - De ce nu ?
De ce n-am fi vorbit în situația dată ? Doar era pe moarte !
E prea târziu să mai joci teatru.
Touchett știa și eu știu câte ai pătimit ca să vii aici.
Îți vei sacrifica întreaga viață !
Vorbește măcar o dată cinstit. Te temi să te întorci.
Ești complet singură. Acum vreau să te gândești la mine.
- Să mă gândesc la tine ? - Apropie-te de mine.
De ce să te întorci ? De ce să te autoflagelezi ?
- Ca să scap de tine. - O să te împiedic să faci asta !
Isabel, măcar o dată în viața ta ascultă-mă și pe mine.
De ce să nu fim fericiți ? De ce ?
Când fericirea e chiar la picioarele noastre ? Când e atât de ușor ?
Putem face absolut tot ce vrem ! Datorăm ceva ? Cine ne oprește ?
Te implor să pleci !
Nu spune asta. Nu mă omorî cu zile...
[ROMANIAN]